ITM: Chicago Iron Octavian (kom i dag) Damn det er en fed boks - det er utroligt at man kan lave sådan en så umusikalsk effekt så musikalsk. Skyd gerne hvis der findes noget som er bedre end Chicago Iron modellen.
Nu studerende uden tilknytning musikbranchen.
Stadig den samme idiot!
[quote="Funkis"]ITM: Chicago Iron Octavian (kom i dag) Damn det er en fed boks - det er utroligt at man kan lave sådan en så umusikalsk effekt så musikalsk. Skyd gerne hvis der findes noget som er bedre end Chicago Iron modellen.[/quote]
Nå det var den du sad og "tæskede" her i eftermiddag!?
[quote="Funkis"]ITM: Chicago Iron Octavian (kom i dag) Damn det er en fed boks - det er utroligt at man kan lave sådan en så umusikalsk effekt så musikalsk. Skyd gerne hvis der findes noget som er bedre end Chicago Iron modellen.[/quote]
Chicago Iron er jo - som så mange andre - en klon af den allestedsnærværende "Tychobrahe" kredsløb. Og i mine ører er det "amatør-versionen" af en octavia. I mine ører er Roger Mayer´s bud på sagen (som er det andet "skelet", man kan skære en octavia over) både "vildere", mere spændende og leverer en mere distinkt oktav-effekt. Glem den dér underlige idé med, at en octavia-pedal samtidig skulle kunne "double" som en fuzz-pedal (hvilket er ét af argumenterne for Tychobrahe´n). Det bliver alligevel aldrig en særlig god fuzz. Så gå efter den mest udtalte oktav-effekt. Og jeg har stadig til gode at høre noget af "Tychobrahe-skolen" med eller uden nogle af de 117 forskellige forsøg på at forbedre den, som ikke tabte, hvis man satte en Roger Mayer op ved siden af. Sidstnævnte bruges også af dem, der ifølge mine ydmyge ører har den klart fedeste octavia-lyd: Hendrix, Landau og Staffan Astner (selv om sidstnævnte nu i de senere år er skiftet til en octavia, som hans nabo har bygget)
Edit: Du har forhåbentlig ikke betalt 2800 for den, vel..?
"When the fish scent fill the air, there'll be snuff juice everywhere"
[quote="Sasha"][quote="Funkis"]ITM: Chicago Iron Octavian (kom i dag) Damn det er en fed boks - det er utroligt at man kan lave sådan en så umusikalsk effekt så musikalsk. Skyd gerne hvis der findes noget som er bedre end Chicago Iron modellen.[/quote]
Chicago Iron er jo - som så mange andre - en klon af den allestedsnærværende "Tychobrahe" kredsløb. Og i mine ører er det "amatør-versionen" af en octavia. I mine ører er Roger Mayer´s bud på sagen (som er det andet "skelet", man kan skære en octavia over) både "vildere", mere spændende og leverer en mere distinkt oktav-effekt. Glem den dér underlige idé med, at en octavia-pedal samtidig skulle kunne "double" som en fuzz-pedal (hvilket er ét af argumenterne for Tychobrahe´n). Det bliver alligevel aldrig en særlig god fuzz. Så gå efter den mest udtalte oktav-effekt. Og jeg har stadig til gode at høre noget af "Tychobrahe-skolen" med eller uden nogle af de 117 forskellige forsøg på at forbedre den, som ikke tabte, hvis man satte en Roger Mayer op ved siden af. Sidstnævnte bruges også af dem, der ifølge mine ydmyge ører har den klart fedeste octavia-lyd: Hendrix, Landau og Staffan Astner (selv om sidstnævnte nu i de senere år er skiftet til en octavia, som hans nabo har bygget)
Edit: Du har forhåbentlig ikke betalt 2800 for den, vel..?[/quote]
Aaarh, hvis ret skal være ret, så er det meste af det Octavia-værk Landau er kendt for, altså lavet med en original Tycobrahe - i hvert fald så længe vi taler Burning Water og Raging Honkies. :ugeek:
Dét får mig nu ikke til at ændre mit synspunkt omkring, at hvis det er den vildeste, mest udtalte og distinkte oktav-effekt, man er ude efter, så har Roger Mayer´en altid været overlegen i forhold til de bud, jeg har prøvet på Tycobrahe-halløj.
"When the fish scent fill the air, there'll be snuff juice everywhere"
[quote="Sasha"][quote="Funkis"]ITM: Chicago Iron Octavian (kom i dag) Damn det er en fed boks - det er utroligt at man kan lave sådan en så umusikalsk effekt så musikalsk. Skyd gerne hvis der findes noget som er bedre end Chicago Iron modellen.[/quote]
Chicago Iron er jo - som så mange andre - en klon af den allestedsnærværende "Tychobrahe" kredsløb. Og i mine ører er det "amatør-versionen" af en octavia. I mine ører er Roger Mayer´s bud på sagen (som er det andet "skelet", man kan skære en octavia over) både "vildere", mere spændende og leverer en mere distinkt oktav-effekt. Glem den dér underlige idé med, at en octavia-pedal samtidig skulle kunne "double" som en fuzz-pedal (hvilket er ét af argumenterne for Tychobrahe´n). Det bliver alligevel aldrig en særlig god fuzz. Så gå efter den mest udtalte oktav-effekt. Og jeg har stadig til gode at høre noget af "Tychobrahe-skolen" med eller uden nogle af de 117 forskellige forsøg på at forbedre den, som ikke tabte, hvis man satte en Roger Mayer op ved siden af. Sidstnævnte bruges også af dem, der ifølge mine ydmyge ører har den klart fedeste octavia-lyd: Hendrix, Landau og Staffan Astner (selv om sidstnævnte nu i de senere år er skiftet til en octavia, som hans nabo har bygget)
Edit: Du har forhåbentlig ikke betalt 2800 for den, vel..?[/quote]
Har været igennem - Roger mayer, Voodoolab, Fulltone (begge bud, hvor den ene ikke rigtigt er et bud), T.C., Dunlop (i forskellige varianter) og nogle flere.
Har ikke kunnet finde den lyd jeg gerne ville have - er enig i at hvis det er Hendrix-stilen man vil have så er Mayer´s bud noget mere autentisk.
Den Chicago iron gør et eller andet, rigtigt interessant i forhold til de andre i mit setup.
Mayer pedalen blev alt for tynd og havde for lidt output, selve octav delen var mere vild og skærende. Hvor CI er meget mere beskidt i min verden. (ved ikke om beskidt er det rigtige ord).
Nu studerende uden tilknytning musikbranchen.
Stadig den samme idiot!
Må hellere snart have sådan en 18 stykker ITM så sammen med 4-5 meter af denne: <!-- m --><a class="postlink" href="http://effektpedaler.dk/product.asp?pro ... ct=3477</a><!-- m -->
Kan allerede mærke jeg er træt af at lodde... Men hva - så længe man kan se det går den rigtige vej.
Det RIGTIGT gode spørgsmå var så om man skulle tage sig sammen og lave den der såkaldte "semi-ballancerede" udgave eller bare nøjes med de almindelige...
Det RIGTIGT gode spørgsmå var så om man skulle tage sig sammen og lave den der såkaldte "semi-ballancerede" udgave eller bare nøjes med de almindelige...[/quote]
Er der én eller anden nådig og utroligt pædagogisk sjæl, som vil påtage sig at forklare mig, hvad "semi-balanceret" vil sige?
Jeg mener: Enten er et signal balanceret. Eller også er det ikke. Jeg kan ikke se, hvor "semi" kommer ind i billedet henne..???
Dermed vel også nærmest sagt, at det ikke var noget, jeg ville bruge meget hverken fysisk eller mental energi på..?
"When the fish scent fill the air, there'll be snuff juice everywhere"
[quote="Funkis"]
Har været igennem - Roger mayer, Voodoolab, Fulltone (begge bud, hvor den ene ikke rigtigt er et bud), T.C., Dunlop (i forskellige varianter) og nogle flere.
Har ikke kunnet finde den lyd jeg gerne ville have - er enig i at hvis det er Hendrix-stilen man vil have så er Mayer´s bud noget mere autentisk.
Den Chicago iron gør et eller andet, rigtigt interessant i forhold til de andre i mit setup.
Mayer pedalen blev alt for tynd og havde for lidt output, selve octav delen var mere vild og skærende. Hvor CI er meget mere beskidt i min verden. (ved ikke om beskidt er det rigtige ord).[/quote]
Hvilken er ikke et bud?
Jeg ved ikke helt m.h.t. "for lidt output"..? Altså, der er vel en grund til, at de ikke sælges som boostere..? :-)
Du har ret i, at hvis man sætter sig ned med f.eks. en Roger Mayer og en Chicago Iron og sammenligner dem side om side ind i en ren forstærker, så lyder sidstnævnte måske nok "tykkere". Men i mine øjne er det lidt forkerte test-forhold. For det er vel næppe sådan, man i praksis bruger sådan en pedal? Man vil vel typisk have "en pæn slat" forvrængning efter for at "bløde resultatet lidt op"..? Og så er det ifølge min opfattelse en fordel for den endelige lyd, at selve oktav-effekten er så udtalt og distinkt som muligt. Faktisk er det jo en udbredt modifikation på Tycobrahe-kredsløbet at pille noget bund af - netop for at undgå, at det mudrer med forvrængning, men også for at få den til at tracke bedre samt at fremhæve oktav-effekten.
Men til syvende og sidst er det selvfølgelig helt og holdent et spørgsmål om smag og behag (samt ikke mindst, hvordan man bruger sine ting!). Men nu efterlyste du bud på alternativer, som kunne virke bedre. Og jeg er her kommet med mit bud på, hvad mange års eksperimenteren har ledt mig frem til, virker for mig... :-)
Som et lille kuriosum kan så nævnes, at min Mayer Octavia kom med en utilsigtet fejl i (den gode hr. Mayer var kommet til at "trække" en dråbe loddetin, så den kortsluttede to kobberbaner på printpladens underside, hvilket ændrer lidt på forspændingen til de to dioder i kredsløbet). Og det ændrer en anelse på lyden. Der gik mange år, før jeg ved et tilfælde opdagede denne fejl. Nu har jeg det så lavet, så jeg med et push/pull-potmeter kan til- og fravælge denne fejl... :-)
"When the fish scent fill the air, there'll be snuff juice everywhere"
Det RIGTIGT gode spørgsmå var så om man skulle tage sig sammen og lave den der såkaldte "semi-ballancerede" udgave eller bare nøjes med de almindelige...[/quote]
Er der én eller anden nådig og utroligt pædagogisk sjæl, som vil påtage sig at forklare mig, hvad "semi-balanceret" vil sige?
Jeg mener: Enten er et signal balanceret. Eller også er det ikke. Jeg kan ikke se, hvor "semi" kommer ind i billedet henne..???
Dermed vel også nærmest sagt, at det ikke var noget, jeg ville bruge meget hverken fysisk eller mental energi på..?[/quote]
Semibalanceret (uden at det nødvendigvis er den korrekte betegnelse) vil sige, at du skal bruge 2 stk. mono-stik og 1 stk stereokabel. Dernæste forbinder du en leder i hver ende til både tip og stel. Det semibalancerede består så i, at du kun forbinder kablets skærm til stellet i den ene ende og ikke den anden. Den ende med skærmen forbundet skal sidde i et output.
Den løsning har givet fine resultater for mig. Det har ikke fjernet støj, men mindsket det.
Well, så er vi jo ude i noget med, hvordan man laver sine stelforbindelser og sin skærm. Det har jo intet med balancering at gøre! Heller ikke "semi", selv om dét er en selvmodsigelse.
Det må da vist være endnu et eksempel på den allestedsnærværende musiker-folklore: "Nååårrrhh, vi skal bruge et stykke ledning med tre ledere i? Ligesom i de kabler, man bruger til at transportere balancerede signaler gennem... Jamen, så må vores ubalancerede signal jo helt automatisk ved et trylleslag transmorgriffe sig om til et balanceret signal, hvis vi sender det gennem et kabel med tre ledere. Ihvertfald halvvejs! Så har vi da ikke lovet mere, end vi kan hive i land igen..."
Ja, det udtryk er jo helt klart opfundet af en, der ikke ved, hvad et balanceret signal er - man kan så undre sig over, at der ikke er nogen, der har rettet vedkommende inden ordet blev udbredt og fx foreslået "semiskærmet" i stedet e.l.
Ja, "semiskærmet" er nok noget tættere på virkeligheden, hvis det endelig skal være. I øvrigt forekommer den ovennævnte fremgangsmåde mig da at være en ret god opskrift på at øge kapaciteten mellem et kabels ledere. Og denne størrelse plejer da ellers at være noget, som diverse kabelfabrikanter holder i kø for at prale af, at de har fået så langt NED som overhovedet muligt, når de skal lovsynge om, hvorfor netop deres kabel er dét, som sætter én i stand til at lyde ti gange så godt som almindeligt dødelige...
"When the fish scent fill the air, there'll be snuff juice everywhere"
Jeg går ud fra, at man i sådan et kabel bruger to ledere til signal og stel - dermed mindsker man jo kapaciteten ved at stel ikke er en skærm, så mon ikke resultatet er i samme størrelsesorden?